EN SAND HISTORIE
Los Angeles Den 9. marts 1928
Walter, skat.
Så står vi op.
Bare ti minutter til.
Beklager, mester. Du kan sove længe i morgen.
Det er det, lørdage er til for.
Op ad væggen.
Kom så...
Godt. Sådan.
Se der!
Sæt dig ned.
Din mad bliver kold.
Det er cornflakes.
De skal være kolde.
Skat... nu er vi her.
Godt.
Her er dine bøger.
Kom så af sted.
Ja. Lige et øjeblik, så får jeg fat i en bestyrer.
Ja, hun kommer nu.
Lige et øjeblik.
Du er nødt til at håndtere det her.
Ja, hallo. Hvad kan jeg hjælpe med?
Jeg ser, De ringer fra en fælleslinje...
Desværre lytter nogen med på fælleslinjer.
Hvad laver han?
Tak skæbne! - Er alt i orden?
Ja, fint. En dame havde knas med forbindelsen.
Hej, mester.
Hvordan gik det i skolen?
Fint nok.
Vi lærte om dinosaurer.
Og jeg sloges med Billy Mankowski.
Hvad skete der? - Han slog mig.
Slog du igen?
Godt.
Man må aldrig slå først. Man skal altid slå sidst.
Hvorfor slog han dig? - Fordi jeg slog ham.
Slog du først? Hvorfor?
Han sagde, at min far stak af, fordi han ikke kunne lide mig.
Din far har aldrig mødt dig, så hvorfor skulle han have noget imod dig?
Hvorfor rejste han så?
Fordi... den dag du blev født, kom der noget andet med posten.
Det lå i en kasse, der var lidt større end dig.
Ved du, hvad det var?
Noget, der hedder ansvar.
Og for nogle er ansvar -
- det mest uhyggelige i hele verden.
Rejste han så sin vej, fordi han syntes, det i kassen var uhyggeligt?
Det er jo dumt.
Ja, det syntes jeg også.
Gik jeg glip af Amos 'n' Andy?
Ja, desværre, mester.
Kom så. Det er sengetid.
Skal vi stadig i biografen i morgen?
Der er vist en ny Charlie Chaplin-film -
- og en ny seriefilm, der hedder The Mysterious Airman.
Hvem er det?
Det er der ingen, der ved. Derfor er han så mystisk.
Er jeg for tung til, at du kan bære mig?
Nej, der går flere år.
Hallo? - Det er Margaret.
Hvordan går det?
Den 10. marts 1928
Jean kan ikke komme i dag.
Hvornår har hun meldt sig syg? - For en halv time siden.
Det er svært at finde nogen.
Hvad med Myrna?
Hun har brug for pengene og...
Kan du ikke komme?
Nej, nej. Jeg har...
Jeg har lovet Walter at gå i biografen.
Det er kun til klokken fire.
Udmærket. Kun til klokken fire. - Tak.
Så ses vi.
Der er en sandwich og mælk i køleskabet -
- og mrs. Riley og hendes datter kigger forbi om et par timer.
Jeg kan godt klare mig selv.
Ja, ja. De ser bare efter huset.
I morgen går vi i biografen.
Og så kører vi med Big Red til Santa Monica og går en tur på molen.
Lyder det godt?
Jeg er hjemme, før det bliver mørkt.
Jeg er ikke bange for mørket. Jeg er ikke bange for noget.
Det ved jeg godt.
Opfør dig pænt.
Jeg elsker dig.
Må jeg bede om nummeret? - Nummeret er desværre optaget.
Alle linjer er nede herfra og til Ohio.
Han vil tale med en overordnet.
Jeg skal bruge en underskrift.
Værsgo.
Lad mig få Omaha-centralen.
Prøv at dirigere linjerne gennem den.
Lad os få det her til at fungere.
Christine! Godt. Jeg håbede, jeg kunne nå dig.
Jeg har fulgt dig, og jeg vil bare sige, -
- at jeg er dybt imponeret.
Da jeg foreslog kvindelige chefer, -
- var mine overordnede ikke glade.
Men du kan sagtens måle dig med dine mandlige kolleger.
Tak, mr. Harris. - Kald mig Ben.
Vi er på udkig efter en chef til vores nye Beverly Hills-afdeling.
Jeg kan skrive en anbefaling...
Fantastisk. Tusind tak.
Så kan vi måske...
Kan vi tale om det på mandag? - Naturligvis.
Tusind tak.
Walter?
Skat?
Walter?
Skat?
Walter?
Skat?
Walter, du skal ind nu, skat!
Susie... har du set Walter?
Nej, mrs. Collins. - Desværre ikke.
Walter?
Walter...
Hvilket nummer ønsker De?
Politistationen, tak.
Nu skal jeg stille Dem om.
Lincoln Heights-stationen. - Jeg hedder Christine Collins.
Jeg bor på 210 North Avenue nr. 23.
Jeg ringer om et forsvundet barn...
Hvad er Deres forhold til barnet?
Det er min søn.
Hvor længe har han været væk?
Det ved jeg ikke. Jeg er lige kommet hjem fra arbejde.
Det kan være siden i morges eller i en time.
Har De ledt i kvarteret?
Ja, naturligvis.
Måske er tiden løbet fra ham.
Han er altid i nærheden om aftenen.
Vil De ikke nok sende nogen ud?
Beklager, men vi sender først folk ud, -
- når barnet har været væk i et døgn.
I 99 ud af 100 tilfælde dukker barnet op inden næste morgen.
Vi kan ikke lede efter alle, der stikker af med vennerne.
Nej, nej.
Sådan er Walter ikke.
Med forlov... Det siger alle forældre.
Vil De ikke nok hjælpe?
Jeg kan kun tage imod Deres navn og adresse -
- men jeg kan tidligst gøre mere i morgen.
Da er han garanteret dukket op.
Igen i dag går vore tanker til mrs. Christine Collins i Lincoln Heights -
- hvis lille søn, Walter Collins, forsvandt for næsten to uger siden.
Skønt hun ikke er medlem af vor menighed -
- beder vi for hende i dag, som vi har gjort hver dag -
- siden vi hørte om hendes trængsler.
I radioen og aviserne -
- hævder man at Los Angeles Politi -
gør sit yderste for at genforene mor og barn -
- og det er utvivlsomt sandt.
Men da det er det mest voldelige, korrupte -
- og uduelige politikorps -
- på denne side af Rocky Mountains -
- er jeg ikke sikker på, at det siger særlig meget.
Hver dag finder man nye lig langs Mulholland -
- og i grøfterne i vores byer.
Ofre for politidirektør James Davis -
og hans gruppe med det passende navn "Nedskydningspatruljen".
Hver dag bliver retskafne borgeres behov tilsidesat -
- til fordel for personlig vinding.
Hver dag synker byen længere ned -
- i en sump af frygt, trusler og korruption.
Efter at have været englenes by -
- er Los Angeles blevet et sted...
... hvor dem, der skal beskytte os, kanøfler os -
- hvor det at være lovens lange arm er at være hævet over loven...
Den 3. april 1928
Udmærket. Tak. Jeg ringer tilbage om nogle uger.
Mange tak.
Er det afdelingen for savnede personer i Las Vegas?
Det er Christine Collins.
Jeg vil høre, om De har fundet et barn -
- der passer på beskrivelsen af Walter Collins.
Ja tak. Ring endelig.
Og jeg ringer tilbage om en uge, -
- hvis det er i orden. Mange tak.
DeKalb, Illinois Den 20. juli 1928
To dollars.
Fandens. Min tegnebog ligger vist derhjemme.
Kan jeg skylde?
Man kan ikke købe på klods. Betal, eller jeg ringer til politiet.
Jeg er træt af bumser som dig.
Jeg prøver ikke at snyde dig.
Jeg har bare glemt min tegnebog.
Jeg går hjem efter den. Det tager fem, højst ti minutter.
Kan du stille nogen sikkerhed?
Der er ikke nogen bedre sikkerhed end en mands eget kød og blod, vel?
Bliv her. Jeg er tilbage om lidt.
Jamen... - Nu ikke noget bøvl.
Det er pænt af ham at stole på os.
Bliv her. Så smutter jeg hjem efter min tegnebog.
Ti minutter... så ringer jeg til politiet.
Fanden stå i det!
Hvilket nummer ønsker De? - Murtle... det er Harve fra kroen.
Vil du stille mig igennem til sherif Larsen?
Forbindelsen driller.
Jeg kan ikke komme igennem.
Det er vist bedre.
Tak.
Mrs. Collins? - Ja.
Inspektør J.J. Jones, Lincoln Parks ungdomsafdeling.
Vi tager os af alle sager om bortløbne og forsvundne børn -
- deriblandt Deres søns, og...
...han er i live, mrs. Collins.
Han blev fundet for to dage siden af politiet i De Kalb, Illinois.
Han har det godt og er uskadt.
Han var sammen med en vagabond, -
- som vi har efterlyst. Men han er i sikkerhed.
Tusind tak! Tusind tak! Tak!
Tusind tak! Tak...
Hvor er der mange journalister.
Deres historie slutter lykkeligt.
Folk elsker lykkelige slutninger.
Vi må hellere kridte skoene. Toget kommer nu.
Gør plads, gutter.
Tak, gutter.
Jeg kommer med en udtalelse om lidt -
- men nu skal damen her genforenes med sin søn, -
- så gør plads...
Denne vej, mrs. Collins.
Mrs. Collins, det er James E. Davis, politichefen.
Goddag.
Pressen er hårde ved os for tiden.
Så en positiv historie gavner os.
De er vel blevet behandlet godt?
Jeg kunne ikke melde det i et døgn, og det var måske lidt...
Hvis man ser bort fra formaliteterne.
Vidunderligt. - Godt.
Så kan De godt fortælle pressen det.
Og at politiet...
Kvinder. Øjeblik.
Rolig, gutter.
Hold dem tilbage.
Vent her. Nå. Skal De ikke...
Det er ikke min søn.
Hvad?
Hvad er det, De siger?
Det er ikke min søn.
De må da tage fejl.
Jeg tager ikke fejl.
Han har haft fem grusomme måneder.
Han har tabt sig og forandret sig.
Jeg kan da kende min egen søn.
De er rystet, og han har ændret sig.
Hvad hedder du? Kan du sige det?
Walter Collins.
Det er et almindeligt navn.
Hvor bor du, Walter?
Jeg bor på 210 Avenue nr. 23, Los Angeles, Californien.
Og det er min mor!
Mrs. Collins, hør nu her. Jeg forstår Dem udmærket.
De er lidt usikker lige nu, og det er ganske forventeligt.
En dreng på den alder ændrer sig lynhurtigt.
Det har vi taget højde for.
Der er ingen tvivl om, at det er Deres søn.
Det er ikke Walter.
Nej, ikke, som De husker ham.
Derfor er det vigtigt, at De tager ham med hjem på prøve.
På prøve? - Ja.
Når han er hjemme i sine vante omgivelser -
- og De har fået tid til at komme Dem oven på chokket -
- opdager De, at det er Deres Walter.
Jeg sværger... Jeg giver Dem mit ord på, at det er Deres søn.
Hvis De har nogen problemer, så bare kom.
Så tager jeg mig af det.
Det lover jeg. Stol på mig.
Han har ingen andre steder at tage hen.
Sig nu ja.
Måske tænkte jeg ikke klart og...
Godt.
Nej, De tænkte ikke klart.
Tak. Tak.
Vend Dem om.
Hvordan er det at få Deres søn hjem?
Hvad tænkte De, da De så ham?
Det er svært at forklare.
I starten var hun rystet.
Hun kunne ikke kende ham, hvilket er helt naturligt.
Det har været grusomt.
Det må være dejligt at være hjemme.
Ja, det er dejligt.
Los Angeles Politi vil sige tak for den store indsats -
- De Kalbs sherifkontor har ydet -
- for at muliggøre denne genforening.
Vi bestræber os altid på at tjene folket.
Må vi tage et billede af mor og søn?
Naturligvis!
Sådan.
Tættere. Værsgo.
Smager maden dig?
Vil du have mere mælk? - Nej.
Nej tak. - Nej tak.
Du er dækket med sod fra toget. Du burde tage et bad.
Din pyjamas ligger på sengen.
Skete der noget?
Jeg faldt. Åndssvage badekar!
Der skete ikke noget.
Du er omskåret.
Op med dig.
Af sted!
Sidste gang jeg målte Walter... Sidste gang jeg målte min søn -
- var han flere centimeter højere end dig.
Hvem er du?
Hvad laver du her?
Hvem er du?
Han er ikke min søn.
Jeg ved ikke, hvorfor han påstår det -
- men det er ikke Walter.
Aftalte vi ikke at give ham tid?
Han er syv centimeter mindre.
Jeg har målt ham.
Måske har De målt forkert.
Der må være en fornuftig forklaring.
Han er omskåret.
Det er Walter ikke.
Mrs. Collins.
Deres søn har været væk i fem måneder.
I en del af tiden har han været i selskab med en ukendt vagabond.
Hvem ved, hvad sådan et sygt individ kan have gjort?
Han kan have fået ham omskåret. Han kan have...
Gjort ham mindre?
Hvorfor hører De ikke efter?
Det gør jeg også, for fanden.
Og jeg forstår Dem skam.
Han har forandret sig. Ingen tvivl om det...
De har begge haft det grusomt -
- og derfor har han brug for Deres kærlighed og støtte.
Han er ikke min søn!
Hvorfor gør De det her? Hvorfor gør De det?
Det virker, som om De er i stand til at tage Dem af drengen.
De tjener nok til at forsørge ham -
- så hvorfor flygter De fra Deres ansvar som mor?
Jeg flygter ikke fra noget!
Slet ikke fra mit ansvar!
Jeg tager mig endda af drengen nu, for han har ikke andre end mig!
Men De leder ikke efter min søn!
Hvorfor skulle vi lede efter en, vi allerede har fundet?
Fordi De ikke har fundet ham.
Hans identitet er blevet bekræftet -
- af de bedste specialister inden for børneidentifikation...
Folk, der ved, hvad De foretager sig.
Det gør jeg måske ikke?
Undskyld.
Jeg sætter pris på Deres indsats -
- og ved, hvor hårdt De har arbejdet.
Det gør jeg, og jeg vil ikke lave ballade.
Der er bare sket en frygtelig fejl og De må hjælpe med at rette den, -
- så jeg kan finde min søn før det er for sent.
Vil De ikke nok?
Jeg skal ikke forstyrre mere. Undskyld, jeg hidsede mig op.
Det må De meget undskylde.
Ja, hr. Inspektør.
Sara, ring doktor Tarr op.
Mrs. Collins?
Doktor Earl W. Tarr. Inspektør Jones har sendt mig.
Jeg hjælper ham fra tid til anden.
Må jeg komme ind? - Tak, fordi De er kommet.
Jeg var bange for, at han ikke troede på mig.
Nu er jeg her, så vi kan få orden på tingene.
Hvor er drengen?
Der er han jo.
Sikke en flot ung mand.
Han har Deres øjne, ikke sandt?
Og også lidt næsen.
Meget sund og rask trods strabadserne.
Det er en hårdfør dreng, De har.
Jeg troede, De ville hjælpe mig. - Det vil jeg skam også.
Jones fortalte, drengen har været udsat for store fysiske omvæltninger -
- og bad mig om at lindre -
- Deres moderlige bekymring.
Min bekymring vedrører ikke ham, for han er ikke min søn.
Den slags udtalelser gavner næppe drengens selvværd, vel?
Jones nævnet noget med højden.
Ja.
Kom.
Op ad væggen.
Han er syv centimeter mindre.
Det er næppe noget mysterium.
En tid har vi vidst, at chok kan påvirke børns vækst.
Han har haft fem barske måneder, så rygsøjlen kan faktisk være krympet.
Det er sjældent, men inden for mulighedernes grænser.
Hvad med omskæringen?
Bortføreren mente vel, at det var passende.
Omskæring er trods alt det mest hygiejniske.
Det må have været ganske grusomt for ham.
Det er klart, han har fortrængt det.
Forstår De, der er en ganske logisk medicinsk forklaring på det hele.
Men det er rigtigt af Dem at tvivle.
De skal have kendskab til alt det, knægten har været udsat for.
Ville jeg ikke vide, om han var min egen søn eller ej?
Det er mig, der er moderen.
Og derfor kan De ikke være nøgtern.
De ser gennem en prisme af kolossal sindsbevægelse -
- på en dreng, som har forandret sig.
Han er ikke den samme som før -
- ligesom knægten, der vender hjem fra krig, heller ikke er som før.
Og en mors hjerte, som er drevet af intuition og følelser -
- ser disse forandringer og gør oprør...
Insisterer på, at det ikke er Deres søn.
Det ændrer ikke kendsgerningerne.
Jeg er villig til at lade min teori stå saglighedens prøve.
Er De?
Det er helt uhyrligt!
Tag det nu roligt og hør efter.
Nej, nu skal De være venlig at høre efter.
Den såkaldte læge udstillede mig i mit eget kvarter -
- som om jeg var en ravnemor, der ikke kendte sin egen søn.
Og hvad fandt han ud af?
Han fandt det, han ventede at finde.
Det, som De så åbenlyst havde sagt, han ville finde.
Men det er ikke...
Det skal De ikke skamme Dem over.
Det handler ikke om, hvorvidt jeg skammede mig.
Det handler om, at De spilder tiden, når De burde lede efter min søn.
Rapporten er endegyldig.
Så vil jeg se den rapport, så jeg kan gendrive den, før den når videre.
Fint.
Ja. Farvel.
Jeg er færdig. Må jeg gå ind på mit værelse?
Ja.
Godnat, mor.
Hold op med at sige det!
Jeg er ikke din mor!
Jeg vil have min søn tilbage.
Du er ikke ham. Du er ikke min søn!
Jeg vil have min søn tilbage!
Gid fanden havde dig!
Jeg vil have min søn tilbage!
Det var forkert af mig at råbe ad dig.
Du er kun et barn...
...og du ved nok ikke, hvad du gør, -
- og hvor meget du ødelægger.
Men du skal forstå, at min søn er mit et og alt.
Han er det eneste, jeg har.
Og uanset hvad politiet tror, og uanset hvad omverdenen tror...
...så ved vi...
...begge to, hvad sandheden er, ikke?
Vi ved begge to, at du ikke er Walter.
Du skal bare sige til dem, at du ikke er min søn -
- så de kan finde min søn.
Vil du ikke nok?
Vi kan tale om det i morgen.
Hallo?
Er det mrs. Christine Collins?
Gustav Briegleb.
Jeg er præst i St. Pauls presbyterianske kirke.
Nå ja. Jeg har hørt Deres programmer...
Tak.
Har De læst Times her til morgen?
Nej.
Kast hellere et blik på den og kom og spis morgenmad -
- om en times tid. Vi burde tale sammen.
Hallo?
"På opfordring af Los Angeles Politi -"
"- undersøgte børnespecialisten Earl W. Tarr Walter Collins -"
"- for at fastslå årsagen til hans vægttab og svækkede tilstand -"
"- som man har bemærket, efter at drengen kom hjem til sin mor."
Herlig formulering, ikke?
"Man har bemærket, efter at drengen kom hjem til sin mor."
Det fastslår ikke blot, at De er drengens mor -
- men at man kunne udlede, at De er skyld i disse forandringer -
- og at politiet er bekymrede for ham, når han er hos Dem.
Smag æggene. De er gode.
"Jeg har undersøgt drengen grundigt, sagde doktor Tarr."
"Og han har tydeligvis noget at fortælle."
"Med tiden..."
...fortæller han os sin barnlige version af hele historien -
- men ikke før han stoler på lytteren.
Og det er det, der mangler her: Tro på den stakkels knægts historie.
I min undersøgelse fandt jeg intet, der modsiger Los Angeles Politi.
Hvorfor skulle de gøre det?
Fordi de ikke vil indrømme, de begik en fejl og kom med den forkerte dreng.
Enhver med blot en halv hjerne ville straks gennemskue det.
Men det udelukker desværre halvdelen af Times' læsere.
Mrs. Collins, det er mit kald i livet at blotlægge -
- alle de ting, Los Angeles Politi prøver at skjule:
En afdeling styret af vold, misbrug, mord, korruption og trusler.
Da Davis blev politichef for to år siden, sagde han:
Vi vil slå hårdt ned på byens bevæbnede forbrydere.
Jeg vil have dem døde, ikke levende -
- og enhver, der viser en forbryder nåde, får en røffel.
Han gav 50 af de mest voldelige folk i korpset maskinpistoler -
- og tilladelse til at skyde alle, der kom dem på tværs.
Han kaldte dem "Nedskydningspatruljen".
Ingen advokater, retssager, spørgsmål, suspenderinger eller undersøgelser.
Kun bunker af lig.
På lighusene, hospitalerne -
- og i grøftekanten.
Og ikke, fordi politiet ville forbrydelserne til livs.
Politiet ville fjerne konkurrencen.
Borgmesteren og halvdelen af styrken er korrupt.
Hasardspil, prostitution, spritsmugleri...
For når folk må gøre, som de vil -
- er det, som Herren måtte sande i Edens Have, lige præcis det, de gør.
Dette politi tolererer ikke uenighed eller modsigelse, -
- endsige at blive bragt i forlegenhed.
De kan bringe dem i forlegenhed, og det huer dem ikke.
De vil gøre alt for at sværte Dem til.
Jeg har set det for tit til at lukke øjnene.
Derfor ville jeg møde Dem og fortælle, -
- hvad De kaster Dem ud i -
- og tilbyde min hjælp, hvis De vælger at gøre det.
Pastor, De skal have tak for alt, hvad De gør, og alt -
- hvad De har sagt, -
- men jeg vil ikke føre noget korstog.
Jeg vil bare have min søn hjem.
Mange mødres sønner er blevet ofret, -
- fordi det var det mest belejlige.
Deres søn ville desværre ikke være den første.
Men hvis De tænker Dem om, kan han meget vel blive den sidste.
Han havde to huller. Han gjorde modstand, men jeg klarede det.
Og?
Deres søn havde væv mellem sine fortænder i overmunden, et diastema.
Der var et lille mellemrum.
Det har drengen derinde ikke.
Kan det ændre sig med alderen?
I visse tilfælde er det muligt.
Men ikke med vævet i Walters mund.
Tænderne kan aldrig vokse sammen uden en operation -
- og jeg kan godt fastslå, at han aldrig har fået en sådan operation.
Er De villig til at erklære det skriftligt?
Undskyld mit sprog, men ja, for fanden!
Bedøvelsen er vist ved at dampe af.
Jeg tror nu, jeg skriver brevet først.
Så kan den lille fyr få noget at tygge på.
Hvis det er, har han ændret sig kolossalt.
Ved du, hvem jeg er? - De er lærerinde.
Ja, men selv lærerinder har navne. Hvad hedder jeg?
Det kan jeg ikke huske.
Jeg kender Dem godt, men jeg kan ikke huske det.
Mrs. Fox... Sæt dig på din plads.
Ikke en hvilken som helst plads. Sæt dig på den plads, der er din.
Du må vide, hvor den er. Du har siddet der i over et år.
Hvis det er Deres søn, æder jeg min lineal.
Jeg vil ikke alene skrive under på det, men også vidne i retten -
- eller foran selveste præsident Calvin Coolidge.
Tak.
Vi ses i aften til udsendelsen.
Held og lykke.
Goddag. Jeg hedder Christine Collins.
Godmorgen.
Den 10. marts forsvandt min niårige dreng Walter Collins.
Efter fem måneder blev en dreng bragt
til Los Angeles fra De Kalb, Illinois.
De sagde til mig og alle jer, at han var min søn.
Han var ikke min søn.
Politiet begik en fejl.
Det er årsagen til den såkaldte forvandling.
Jeg har breve fra lærere og læger, -
- der bekræfter, at han ikke er min søn.
Jeg får dem kopieret nu, så De kan få dem i morgen.
Jeg har givet politiet alle muligheder for at erkende deres fejl -
- og genoptage eftersøgningen.
Da de nægter at gøre det tvinger de mig til at offentliggøre det.
Jeg håber, at dette vil overtale dem til at følge sagen til dørs -
- og bringe min søn hjem til mig.
Mange tak.
Morelli!
Find Collins-kvinden og kør hende herhen.
Og, Bill, brug bagindgangen.
Denne vej.
Hvorfor går vi ind ad bagindgangen?
Det vrimler med journalister foran.
Sid ned. Inspektør Jones kommer lige om lidt.
Hvem vil undersøge en efterlysning fra det canadiske beredne politi?
Har de mistet en elg?
En knægt skal hjem til Canada.
Han bor hos sin fætter på en gård i Wineville.
Ordner du det? - Ja. Jeg har ikke andet for.
Du er en knag.
Mrs. Collins...
Bare lad drengen sidde. Hun tager sig af ham.
Sid ned.
De er sandt for dyden besværlig, mrs. Collins.
De hænger hele korpset ud.
Det var ikke min hensigt.
Ih nej!
De sagde bare til aviserne, at vi ikke kan se forskel på to drenge -
- som tak for vores hårde indsats.
Prøver De at håne os?
Nej, selvfølgelig ikke. Jeg prøver at få Dem til at finde min søn.
Deres problem er, at De prøver at løbe fra Deres ansvar som mor.
De nød at være en fri kvinde, ikke?
De skulle ikke tænke på en lille dreng.
De kunne gøre, hvad De ville, og se, hvem De ville.
Men så fandt vi Deres søn og bragte ham hjem.
Og nu er han til besvær.
Derfor har De fundet på alt det her.
For at lade myndighederne tage sig af ham, ikke sandt?
Det passer ikke!
Selv drengen siger, han er Deres søn.
Hvor skulle han vide det fra? - Det ved jeg ikke. Men han lyver.
Det er muligt. Måske lyver han.
Men det er han opdraget til, ikke?
De er begge to født til løgn.
De er en løgnhals og en urostifter, -
- og De skulle spærres inde!
Enten lyver De bevidst, -
- eller også kan De ikke se forskel på løgn og sandhed.
Hvad siger De?
Er De en forsømmelig mor eller gal?
Det må være en af de to ting.
Det her finder jeg mig ikke i.
Vil De have eksperter og læger? Jeg har mine egne.
Mrs. Collins, insisterer De stadig på, at drengen ikke er Deres søn?
Ja.
De skal ikke gøre modstand.
Det gør bare ondt værre.
Hvad laver De?
Det kan De da ikke!
Fangen skal eskorteres til Los Angeles Psykopatforvaringsanstalt.
Hvad?
Notér følgende:
Tiltalte hævder, at politiet har givet hende en dreng -
- og påstået, at det var hendes søn, selv om hun siger det modsatte.
Før hende væk. - Nej.
Lad nu være. - Kom så, mrs. Collins.
Denne vej.
Vi har kendt til mrs. Collins siden den 10. marts 1928 -
- hvor hun meldte sin søn savnet.
Drengen var væk til august 1928.
Siden han er vendt tilbage, har hun klaget over, at han stadig er væk -
- og krævet at få ham fundet.
Hun lider af paranoia, forfølgelsesvanvid -
- og manglende realitetssans.
Hun kan være farlig for sig selv og andre.
Vi anbefaler, at hun indlægges på psykopatforvaringen, -
- til hun kommer til fornuft.
Vi har endnu en kode 12.
Navn? - Collins, Christine.
Nej, det er en fejl.
Attesterende politibetjent?
J.J. Jones, Lincoln Heights.
Nej! Politiet vil straffe mig, fordi de...
Vil du i spændetrøje eller hvad?
Nej.
Så opfør dig ordentligt. Kode 12.
Spred benene.
Hvad?
Mere.
Ind. Det er dit værelse.
Doktoren er gået. Han tilser dig i morgen.
Jeg må tale med en overordnet.
Beklager!
Mit værelse! Nej, nej, nej... Det er mit værelse.
Må jeg foretage en opringning?
Først skal du opføre dig pænt.
Aviser, blade, radio, bøger og skarpe genstande er forbudt.
Det er for dit eget bedste.
Mit værelse.
Nej, det er... Det er mit værelse.
Mit værelse.
Nej, nej. Det er mit værelse.
Mit værelse.
Mit værelse!
De sagde, det var mit værelse!
Er der noget galt?
Den er bare brændt varm. Den kan igen om lidt.
Kan De hjælpe mig?
Jeg leder efter et sted, der hedder Northcott-gården.
Northcott-gården?
Nå... ja.
De er der næsten.
Bare kør videre vestpå tre, nej fem kilometer.
Og drej til højre første gang.
Fortsæt lige ud og så kommer De derud.
Foregår der noget derude? Nej.
Jeg leder bare efter et barn.
Tak for hjælpen. - Det var så lidt.
Hallo?
Kom her! Kom her!
Det er politiet!
Jeg har en arrestordre på en dreng ved navn Sanford Clark!
Luk døren op eller flyt dig.
Hold op!
Hold så op!
Hold op, eller jeg hamrer dit ansigt gennem gulvet!
Stop så! - Ja, ja!
Frem med hænderne.
Kom så.
I guder!
Hvad helvede går der af dig?
Ved du ikke, man ikke må overfalde politiet?
Det kan da være lige meget.
Vi sender dig bare tilbage til Canada. Det er ikke Jordens undergang.
Hvad?
Du kan ikke bare blive i USA, så længe du vil, kammerat.
Har mrs. Collins ikke ringet?
Nej.
Kør hjem og se til hende.
Hvis hun ikke er der så spørg naboerne om, -
- hvad der er sket.
Nu siger KGF velkommen til pastor Gustav Briegleb.
Det er pastor Gustav A. Briegleb fra St. Pauls presbyterianske kirke -
- med Herrens ord på radio KGF.
Godaften.
Jeg havde håbet at have en gæst, men hun er åbenbart forsinket.
Og da hun ikke kan fortælle, hvad hun fortalte pressen tidligere -
- må jeg vikariere, så godt jeg kan.
Jeg vil fortælle, hvad der er sket, -
- og blive ved med at fortælle det hver eneste aften lige her, -
- indtil nogen gør noget ved det.
En billet til Canada.
Alberta eller Vancouver. Det, der kører i aften.
Der er ikke noget i aften.
De kan tage et tog til Seattle.
Der kan De skifte eller køre over grænsen.
Det lyder fint.
Retur? - Enkelt.
Det bliver 15 dollars.
Værsgo.
Hav en god rejse. - Tak.
Der er morgenmad om en halv time.
Jeg må tale med doktoren.
Spisesalen er dernede. Doktoren tilkalder Dem, når han er klar.
Du må hellere spise noget.
Det er normalt at spise.
Man skal gøre alt for at virke normal.
Det er ens eneste chance.
Jeg hedder Carol Dexter. Hvad hedder du?
Christine. Christine Collins.
Spis op. Jeg ved godt, det er svært, men du må prøve.
Jeg hørte dem tale sammen.
Er du en kode 12, sendt af politiet?
Lægerne og personalet tror, politiet har en grund til at sende folk herind.
Der er ikke nogen grund.
Jeg er sund og rask, og det forklarer jeg dem.
Hvordan?
Jo mere almindelig man vil være, desto mere vanvittig virker man.
Hvis man smiler for meget, prøver man at undertrykke hysteri.
Hvis man ikke smiler, er man depressiv.
Hvis man er neutral, er man indelukket
eller ved at få en skizofren psykose.
Du har tænkt meget over det. - Ja, det har jeg. Kan du ikke forstå det?
Du er en kode 12. Det er jeg også.
Vi er her af præcis samme årsag.
Vi er begge to sure på panserne.
Kan du se hende dér?
Hun var gift med en panser, der bankede hende.
Da hun prøvede at få hjælp, smed han hende herind.
Og hende dér...
Politiet gennembankede hendes bror. Brækkede begge hans arme...
Da hun prøvede at gå til aviserne...
Hvad med dig?
Jeg... arbejder om natten.
Jeg arbejder om natten.
Ja. I natklubberne. I centrum af byen.
En kunde blev ved med at slå mig.
Så jeg klagede.
Og det viste sig, at han var panser.
Pludselig var jeg indlagt her.
Det kan de da ikke gøre. - Er du rigtig klog?
Alle ved, at kvinder er skrøbelige.
Det er ren følelse, ingen logik... Der foregår ingenting på øverste etage.
Hvis nogen siger noget, der ikke passer dem, går de kraftedeme amok.
Undskyld sproget.
Hvis vi er sindssyge, behøver ingen høre på os.
Hvem skal man tro på?
En gal kvinde, der prøver at tilsmudse korpset -
- eller en politibetjent?
Her holder vi kæft og makker ret.
Ellers kommer vi ikke hjem.
Eller også kommer vi hjem sådan.
Hold op.
Hold op!
Vil du ikke nok?
Clark...
Sanford Clark?
Ja.
Papirerne er godkendt.
Du bliver sendt hjem til Canada i overmorgen.
Der beslutter politiet, hvad de skal gøre med dig.
Jeg håber, du har lært at lade være med at krydse grænsen ulovligt.
Vent.
Jeg vil tale med ham, der kom med mig.
Han har vigtigere ting for...
Må jeg ikke nok? Det er vigtigt.
Christine Collins.
Denne vej. Mrs. Collins.
Doktor Jonathan Steele. Sid ned.
Jeg håber, Deres ophold har været behageligt indtil videre.
Ja.
Har det virkelig?
Jeg troede ellers, det var svært i starten.
Ja, det var selvfølgelig meget svært, men ganske behageligt.
Jeg kan se, at man har taget en blodprøve.
Wasserman-prøven.
De sagde, de undersøgte mig for syfilis, fordi det sætter sig på hjernen.
Tanken om, at nogen vil undersøge Dem for syfilis...
...gør det Dem vred?
Nej, de sagde, at det var almindelig praksis.
Ja, lige netop.
Vi er nødt til at være helt sikre.
Jeg kan tænke mig...
...at det er ubehageligt for visse, men...
...jeg forstod det godt.
Ifølge Deres journal tror De, at politiet udskiftede -
- en falsk dreng med Deres søn.
Jeg har ikke sagt, han var falsk.
Han er bare ikke min dreng.
Det er den forkerte dreng.
Min dreng er stadig forsvundet.
Det er underligt, for her har jeg en avisartikel -
- med et foto af Dem på stationen, hvor De modtager Deres søn.
Det er Dem på billedet, ikke? - Jo.
I starten var han altså Deres søn...
...og nu er han ikke Deres søn.
Har det stået på længe?
Ændrer folk sig til noget, de ikke var før?
Folk ændrer sig ikke.
Tror De ikke, folk ændrer sig?
Det var ikke det, jeg...
Vil politiet ikke forfølge Dem?
Nej.
Politiet er her for at beskytte Dem.
Ja.
Er de virkelig? - Ja.
Det er mystisk, for da De blev indlagt, -
- sagde De til oversygeplejersken, at politiet konspirerede og var ude på at straffe Dem.
Så enten er oversygeplejersken og personalet ude på at straffe Dem -
- eller også ændrer De forklaring.
Har De tit svært ved at skelne mellem virkelighed og fantasi?
Undskyld, jeg tvang Dem ud i det vejr, -
- men drengen insisterede...
Jeg hører lige, hvad han vil sige, så jeg kan komme hjem.
Det står ned i stænger og demokrater,
så jeg håber, det er besværet værd.
Er det nu dig igen?
Nå?
Det er ikke let, okay?
Det var heller ikke let at køre herud i øsende regnvejr.
Gordon Northcott er min fætter. Han ejer gården, hvor De fandt mig.
Han gav mig lov til at bo der, hvis jeg passede gården, når han var væk -
- og ude og ordne ting og sager.
Han sagde, jeg måtte blive, så længe jeg ville.
Jeg troede, jeg måtte rejse igen.
Siger du, han holdt dig fanget?
Fis med dig.
Da jeg kom, løb du omkring, fri som fuglen.
Du kunne bare være rejst.
Hvad er du ude på?
Er det en eller anden røverhistorie?
For jeg har ikke tid til det her.
Hør nu her! Han sagde... - Hvad?
Hvad sagde han?
Han sagde, at hvis jeg stak af, ville han myrde mig.
De ved ikke, hvordan han er, og hvad han...
Hvad vi gjorde. Hvad han tvang mig til.
Fint nok. Lad os begynde fra starten.
Hvad tvang han dig til?
Vi myrdede nogle børn. - Hvad?
Jeg ville altså ikke. Han tvang mig til at hjælpe.
Ellers ville han også slå mig ihjel.
De må hjælpe mig.
Jeg vil ikke i Helvede for at myrde børn.
Hvad for nogle børn?
Jeg fik aldrig at vide, hvad de hed.
Hvad de hed? Hvor mange? Hvor mange børn?
Alt i alt?
Omkring 20, tror jeg nok.
Du lyver.
Nej! Det er rigtigt!
Påstår du, at du har myrdet 20 børn?
Ja! Deromkring.
Jeg holdt op med at tælle efter et stykke tid.
Gordon sagde, at der måske var en eller to, som slap væk.
Nej.
Ingen myrder bare 20 børn.
Det gjorde vi.
Hvordan?
For det meste havde vi en eller to.
Sommetider helt op til tre.
Jeg vidste altid, hvornår han var klar til at køre ud.
Han gjorde bilen i stand.
Sikrede sig, at der var luft i dækkene.
Gik motoren efter.
Han var bange for, at bilen ville bryde sammen...
... og at vi ville blive fanget.
Vi kørte en ny vej hver gang.
Vi slog aldrig til to gange i samme bydel.
Sommetider kørte vi rundt i flere timer, før vi fandt nogen.
Der er du jo.
Vi har ledt efter dig overalt.
Har I det? - Ja da.
Hør her. Dine forældre har været ude for en ulykke.
De har sendt os. Det er alvorligt.
Politiet har kørt dem på hospitalet, men de kunne ikke nå at finde dig, -
- så vi tilbød at gøre det...
Kom så.
Sæt dig ind. Skynd dig lidt.
Vi må få dig ind på hospitalet, så du kan se dine forældre.
De fleste vil ikke sætte sig ind til en fremmed, -
- men når der er et barn...
Det var godt.
Ryk dig.
... er det lettere.
De så på mig og tænkte:
Hvis han er i sikkerhed...
... er jeg også.
Hver gang de satte sig ind i bilen...
...ville jeg bare dø.
Så snart vi kom tilbage til gården, røg de ind i hønsehuset.
Er I sultne, drenge?
Hold øje med døren, Sanford!
Hallo! Hold øje med døren!
Hvad er der? Jeg gør ikke noget.
Er I bange for, at jeg gør noget? Jeg gør ikke noget.
Kom her!
Jeg ville aldrig gøre noget.
Nogle gange myrdede han dem med det samme.
Andre gange ventede han...
...fik fat i nogle flere...
...indtil han havde fire-fem stykker.
Nej! - Hvad?
Kom så!
Sanford, hold øje med døren!
Mor! Vær ikke bange.
Sommetider efterlod han en eller to i live eller lige akkurat.
Han sagde: Gør det af med dem, San.
Gør det... Gør det, eller jeg gør det af med dig.
Og jeg gjorde det.
Jeg myrdede dem. Jeg gjorde det. Jeg myrdede dem!
Åh gud nej!
Se på mig.
De børn...
Hvis du så dem igen, tror du så, du kunne kende dem?
Det ved jeg ikke.
Måske.
De er ikke helt nye, men alligevel...
De burde være... Bare se på dem.
Hvis du ser en, du kender, så læg fotografiet på bordet her.
Undskyld!
Du milde skaber. - Jeg ville ikke. Han tvang mig til det!
For helvede.
Ham her. Se på mig.
Er du sikker?
Jeg er sikker.
Du milde skaber.
Åh gud nej!
Du milde skaber!
For fanden da!
Han lyver.
Er du blevet blød i bolden, Les?
20 børn. - Han ved, han er på den.
Derfor fortæller han en løgn om, -
- at han blev tvunget til at blive her.
Det tror jeg altså ikke. De så ham ikke.
Han er skræmt fra vid og sans.
Han valgte Collins-drengen. Ham har vi jo fundet.
Har du ikke læst avis?
Eller det har du måske netop. - Hør nu lige...
Beklager, men han er her igen.
- Hvem? - Pastor Briegleb.
Han stiller spørgsmål om Christine Collins.
Sig, at han skal skrubbe af, -
eller jeg får ham anholdt for fredsforstyrrelse.
Han vil ikke gå. Han og hans venner...
Hvad?
Årh, for fanden.
Gudfader!
Gudfader i himlen!
Inspektør...
Ybarra, hør her.
Du kommer tilbage omgående.
Ifølge reglerne skal alle påstande om mord efterforskes.
Det er børn!
Jeg dikterer reglerne.
Nu kommer du tilbage med den knægt. Er du med?
Du taler ikke med nogen og kommer direkte herhen. Er du med?
Ingen!
Inspektør Jones. - Gutter.
Hvad helvede har De gjort med Christine Collins?
Prøv ikke at lyve -
- for adskillige naboer så, at hun blev kørt væk i en politibil.
Mrs. Collins er i beskyttelsesforvaring -
- efter et psykisk sammenbrud.
Et hvad?
Hun får den bedst mulige behandling, og det var alt.
Kom så af sted.
Medicin. - Mod hvad?
Tag det. Så kan du slappe af.
Nej.
Jeg vil ikke tage noget, jeg ikke kender. - Vi kan tvinge dig.
Tag det.
Doktor Steele? - Ja, ja. Kom så.
Jeg vil vide, hvad jeg tager.
Jeg fejler ikke noget, der kræver medicin.
De fejler ikke noget.
Nej, jeg fejler ikke noget. - Nej.
De er sund og rask. - Ja, jeg er.
Jamen så burde det ikke være svært at underskrive den her.
De erkender, at De tog fejl -
- da De sagde, at drengen ikke var Deres søn.
Det understreges, at det var rigtigt af politiet at få Dem indlagt -
- hvilket fritager dem for ethvert ansvar.
Det skriver jeg ikke under på.
Det vil jeg ikke.
Så er Deres tilstand ikke forbedret.
Hvis De skriver under, kan De komme ud i morgen tidlig.
Jamen han er ikke min søn. Min søn er stadig forsvundet.
Mrs. Collins, De bliver ophidset.
Ja, jeg gør... Jeg skriver ikke under, for han er ikke min søn!
Sygepasser!
Han er ikke min søn!
Min søn er forsvundet!
Patienten får et hysterisk anfald!
Sørg for, at hun bliver bedøvet.
Få hende ud herfra.
Nej!
Stop!
Luk munden op.
Rolig!
Synk.
Stop!
Gå væk.
Få hende ud herfra!
Bland dig udenom!
Det her er politiets sag!
Jeg vil råde jer til at blande jer udenom!
Du har vist problemer nok i forvejen som luder, ikke?
Overfald på personale. Rum 18.
Nej! Lad være!
Lad være!
Kom så, knægt.
Undskyld.
Jeg klarer resten.
Vi skal afhøre ham.
Tak. Kom så.
Brady, Ross...
Kom med. Jeg forklarer resten på vejen.
Det skulle du ikke have gjort.
Jeg havde lyst.
Det var dejligt.
Jeg har mistet to børn... kvaksalvere.
Jeg havde intet valg.
Jeg fik aldrig chancen for at kæmpe for dem.
Det har du.
Du må ikke stoppe.
Det gør jeg heller ikke.
De kan rende mig noget så grusomt i røven.
Sådan noget bør en dame vist ikke sige.
Jo, for helvede.
Sommetider er det det helt rigtige at sige.
Er det?
Når man ikke har noget at miste.
Du må ikke være herinde!
Bliv der. Se efter i huset. Se efter i laden.
Der er tomt.
Der er tomt her.
Kom med spaden.
Godt. Kom så.
Kom så.
Nu viser du mig det.
Kom så. Lad mig se.
Er det her?
Er du sikker? - Ja.
Grav.
Du gravede dem ned. Så kan du også grave dem op.
Grav så.
Du hørte, hvad jeg sagde. Grav.
Tak skæbne.
Få sendt ligsynsmanden og alle politifolk i 30 kilometers radius herud.
Og udsend en efterlysning af Gordon Stewart Northcott.
Oplysningerne ligger i min bil.
Bare stop.
Du kan bare stoppe. Det er overstået.
Vi klarer resten. Vi klarer...
Vi skal nok klare resten. Det er overstået.
Det skal nok gå.
Nu er det overstået.
Journal.
Lad os få fred.
Jeg ser, at De nægter at få medicin, så vi må tvinge det i Dem.
Seks dage, mrs. Collins, og ingen fremskridt.
Vi må ty til hårdere terapimetoder.
Medmindre De vil bevise, at De har det bedre...
...ved at skrive under her.
Rend mig noget så grusomt i røven.
Rum 18.
Jeg vil tale med en overordnet omgående!
Vent nu lige lidt.
Hvem bestemmer?
Luk munden op.
Jeg er chefpsykiateren.
Har De buret Christine Collins inde?
Beklager.
Vi drøfter kun patienter...
De har sgu lige at drøfte hende her. Læs.
Læs så.
Stop!
Mrs. Collins, for sidste gang...
...Vil De skrive under eller ej?
Nej.
De kan bare gå.
Hvad?
Deres tøj ligger inde ved siden af. Klæd om der.
Inde ved siden af? - Ja. Netop.
Kom i gang.
I guder!
Frøken...
...jeg vil se samtlige papirer, De har om Christine Collins -
- og det skal være nu. Er De med?
Samtlige. Hvornår kommer hun ud?
Orkan rammer West Palm Beach!
Babe Ruth slår sit 53. homerun!
Drenge fundet myrdet!
Største forbrydelse i Los Angeles' historie!
Collins-drengen formodet død!
Læs det her!
Mrs. Collins, det gør mig ondt.
Deres håndtering af Christine Collins-sagen -
- har udsat hele afdelingen for offentlig latterliggørelse.
Der tales endda om civilretligt og strafferetligt ansvar.
Ingen kunne vide, hvad der skete på gården.
Hverken os, sherifkontoret eller statspolitiet.
Og hvad Collins angår, -
- er jeg ikke sikker på, at drengen er et af ofrene.
Ikke det? - Nej.
Der var fire andre fotografier, som lignede ham.
Clark-drengen har måske taget fejl.
Ja, måske.
Og det fører til det indlysende spørgsmål: Og hvad så?
Hvabehar?
Borgmesteren vil have det her væk. Jeg vil have det væk.
Så vi må holde op med at insistere på, at Walter Collins -
- ikke er blandt de myrdede drenge på den skide gård.
For hvis Deres dreng ikke er Walter Collins, -
- og han ikke er død, hvor fanden er han så?
Folk vil vide, hvorfor vi ikke har gjort vores pligt.
Men hvis det viser sig, at han er -
- eller kunne være blandt de stakkels drenge, der blev myrdet -
- så hører spørgsmålene op.
Det er en forbigående ydmygelse, De ganske enkelt må leve med.
Hellere en kortvarig forlegenhed -
end et vedvarende problem, ikke sandt?
Jo.
Drengen har været væk i snart et år.
Hvis han skulle findes, var det sket.
Hvad enten han var på gården eller ej, er han formentlig død.
Er det ikke bedre, at hans mor indser det nu end senere?
Jo. - Godt.
Det var alt.
Hvis det er med den på, så er vi færdige.
Gør en plads klar i fængslet.
Jeg har ikke gjort noget. Jeg var der slet ikke, da det skete.
Du forhindrer politiet i at efterforske bortførelse og mord.
Vi kan tiltale dig som medskyldig.
Det er trist.
Fængslet er meget værre end ungdomshjem eller børnehjem.
Det er meget værre.
Det kan du ikke. Jeg er kun et barn.
Sanford Clark er også et barn. 15 år. Han ryger i fængsel.
Alle mordere og deres medskyldige kommer i fængsel. Det ved alle.
Få ham ud. Jeg kan ikke gøre mere.
Vent. Jeg vil ikke i fængsel.
Bevis det.
Jeg vidste, de lavede Tom Mix-filmene i Los Angeles.
Hvis jeg kom til at møde Tom Mix, ville jeg måske få en tur på hans hest.
Den hedder Tony. Vidste du det?
Hvordan har De det? - Nogenlunde.
Politiet holder stadigvæk udenfor.
De lurer nok på, hvad De nu gør.
Jeg tager hjem. - Og så?
Så har jeg tænkt meget over tingene.
Det, de har gjort ved de kvinder og Walter...
Jeg lærte ham, at man aldrig skal slå først, men altid sidst.
Jeg slog ikke først, men jeg slår sidst.
Mrs. Collins, lige nu er De tilpas offentlig kendt til -
- at selv politiet vil tøve med at jagte Dem åbenlyst.
Men det kan meget hurtigt ændre sig, -
- hvis de føler sig truet.
Det kan gå lynhurtigt.
Hvad kan de udsætte mig for?
De har ingenting.
Jeg tager hjem.
Vancouver, Canada den 20. september 1928
Hej, søster.
Gordon.
Jeg vidste ikke, du var her.
Jeg kom for et par dage siden og ville overraske jer.
Er det i orden? - Ja, selvfølgelig. Kom indenfor.
Hvor er min lille niece?
Hun er inde i byen. Hun kommer tilbage i aften.
Bob er her. - Godt.
Kan jeg blive et par dage?
Blive?
Må jeg låne badeværelset?
Jeg har haft en lang tur og trænger til et brusebad.
Tak.
Er det?
Gå ind til naboen. Jeg ringer efter politiet. Skynd dig.
Hvem skal jeg stille om til?
Han er ovenpå.
Om på den anden side.
Mrs. Collins, De skal møde min ven mr. Hahn.
Mrs. Collins... det gør mig frygtelig ondt.
Må vi komme indenfor?
De skal have mange tak, men de mangler stadig at finde...
...identificere min søn.
Det bliver desværre aldrig lettere.
Min datter døde af polio for fem år siden.
Hver dag tænker jeg:
"Det må jeg fortælle Claudine."
Så kommer jeg i tanke om, at hun er væk.
Sid ned.
Jeg har talt med politiledelsens sekretær hele morgenen.
Jeg må ikke vidne eller indkalde vidner.
Det er ikke nødvendigt.
Mine kilder siger, at politiets ledelse vil sige -
- at Jones og Los Angeles Politi ikke har gjort noget galt -
- og at det er drengen og Dem, der er skyld i det hele -
- fordi De har været besværlig og tvunget dem til at indlægge Dem.
Så må jeg vel hyre en advokat og gå civilrettens vej.
Jeg har talt med den bedste, vi har.
Han har vundet fire sager mod byen.
Vi har desværre ikke råd til ham.
Javel ja.
Derfor gør jeg det gratis.
Det skal være mig en ære at forsvare Deres ære.
I mine 15 år som advokat -
har jeg aldrig set nogen kæmpe så længe og indædt -
- for noget, der så indlysende er retfærdighed.
Tak.
Ja... - S.S. Hahn.
Denne kendelse kræver løsladelse af alle kvinder, der tilbageholdes under kode 12 -
- og en undersøgelse af årsagen til deres tilbageholdelse.
Chefpsykiateren kommer først...
Lad mig skære det ud i pap!
Enten udleverer De de folk, der nævnes her -
- eller også kommer De bag lås og slå uden en nøgle.
Jeg kan ikke give tilladelse... - Flyt Dem.
Har De nogen kommentar?
Hvordan har De det? - Fint.
Jeg har været på en lille ferie, som nogle af jer måske ved.
Det var en dejlig ferie.
Politiet har leveret rigelig med underholdning.
Hvordan undgik De at blive fanget?
Det gjorde jeg ikke, vel?
Jeg har først lige fundet ud af, at jeg var efterlyst.
Jeg prøvede ikke engang.
Min bagage har stadig mine initialer.
Vidste De, hvorfor De var efterlyst?
Nej, og jeg har valgt at blande mig udenom.
Vil De sige noget til Deres ofres forældre?
Ingen kommentar.
Borgmester Cryer... Hvilken overraskelse.
Det var det her også.
Vidnestævninger, begæringer om vidneafhøringer...
Alle fra mr. Hahn og hans nye klient Christine Collins.
Du behøver ikke nærlæse det.
Du får snart dit eget eksemplar.
Byrådet har indvilget i at se på det omgående.
For fanden da! - Jeg troede, du ville få det væk.
Der er valg i år. Jeg kan ikke tåle den omtale.
Det går væk. Inspektør Jones tager sig af det.
Det er ikke nok, at han falder på knæ
og siger, at han har begået en fejl.
Hvis vi får ham væk et stykke tid -
- falder tingene måske til ro, til retsmødet er overstået.
Hvad foregår der?
Det er en kæmpe demonstration.
Demonstration? - Ja.
For hende Collins-damen.
I er en flok forbrydere! Jones skylder os en forklaring!
Skam jer! Vi vil have retfærdighed!
POLITIET ER EN SKAMPLET
Mr. Harris...
Herrens veje er uransagelige.
Det skal jeg love for.
Vi vil have retfærdighed! Skam jer!
Mine damer og herrer!
Der er flere herinde...
Den 24. oktober 1928
end der nogensinde har været.
Derfor vil jeg frabede mig enhver form for demonstration.
Fortæl sandheden!
Vi er her, fordi vi vil vide, hvad der egentlig er sket.
Og alle bliver hørt, om det så skal tage en uge.
Mr. Thorpe, jeg ser ingen fra politiledelsen.
Er der nogen fra politiet til stede?
Er politichefen her?
Er inspektør Jones her?
Mrs. Collins, vil De lige følge med mig?
Der er noget, De skal se.
Jeg vil nødig holde pause, men det her -
- kræver vist et par opringninger.
Politiet har undladt at indføre denne sag på retslisten -
- for at undgå et kaos som det på den anden side af gaden.
Mrs. Collins... Leanne Clay.
Det er min mand, John.
Jeg vil bare udtrykke min medfølelse.
Det, vi gennemgik, mens vi ventede på at høre -
- om vores søn var slemt nok, og nu sker det her.
Men politiet havde overhovedet ikke behøvet at behandle Dem sådan.
De bedes rejse Dem.
Tag plads. - Retsbetjent.
Jeg har set Dem i avisen.
Det var godt nok modigt at tage kampen op mod politiet.
Tiltalte bedes rejse sig.
Gordon Stewart Northcott -
- De er tiltalt for tre overlagte drab -
- og 17 yderligere drab, der bliver gennemgået af statsadvokaten.
Hvad erklærer De Dem?
Ikke skyldig, høje ret.
Sæt Dem ned, mr. Northcott.
Eftersom tiltalte ofte rejser udenlands, bliver der ikke fastsat kaution.
Retten samles i morgen tidlig.
Drengen Walter Collins blev meldt savnet den 10. marts 1928.
Vi iværksatte en landsdækkende eftersøgning.
Den 18. august modtog vi et telegram, som pegede på at en dreng, -
der passede til hans beskrivelse, var blevet fundet.
Under afhøringer vedgik han, at han hed Walter Collins.
Dernæst sørgede vi for, at han blev transporteret tilbage til Californien.
Hvor mrs. Collins sagde, at han ikke var hendes søn.
Hun benægtede det, -
- skønt alle beviser pegede på det modsatte.
Men som det siden har vist sig, havde hun ret.
Hvad fik Dem til at sende hende til psykologisk evaluering?
Om det var den rigtige dreng eller ej, -
- påvirkede ikke min beslutning.
Under hele forløbet opførte hun sig mærkværdigt.
Hun var tit kølig og fjern, følelseskold -
- især da hun mødte drengen, vi fandt i De Kalb -
- og under vores efterfølgende samtale.
Det var på grund af hendes foruroligende adfærd -
- at jeg sendte hende til observation -
- på psykopatforvaringsafdelingen.
Bare uden videre!
De kyler bare en uskyldig på psykopatanstalt.
Enhver familie i denne stat er i overhængende fare -
- når en politiinspektør kan føre en kvinde ind på sit kontor -
- og kyle hende på psykopatanstalt uden videre!
Hun blev ikke kylet.
Hun blev ikke kylet! Hun blev ikke kylet!
Hvabehar, inspektør?
Hun blev ikke kylet. Hun blev eskorteret.
Eskorteret, kylet... Det handler ikke om verbet.
Det handler om, at hun blev indlagt uden en kendelse.
Dette er en kopi af den beedigede sindssygeerklæring, -
- der blev udstedt i Christine Collins-sagen.
Hvem underskrev erklæringen? - Det gjorde jeg.
Lad mig se, om jeg har forstået det her.
En kvinde blev smidt på psykopatanstalt uden en kendelse -
- fordi man ikke havde nogen.
Og da den blev skrevet flere dage efter -
- behøvede man ikke gå til nogen dommer -
- for hun var allerede indlagt på anstalten!
Er det korrekt? - Teknisk set, ja.
Der skulle usædvanlige midler til, -
- fordi det var en usædvanlig situation.
Er det vores skyld, at vi bliver ført bag lyset -
- af en dreng, som hævder at være Walter Collins? Nej.
Med hans påstande og hendes foruroligende adfærd -
- ville enhver få mistanke om, at hun fejlede noget.
Fordi hun sagde, De tog fejl. - Fordi hun ikke ville høre efter!
Fordi hun skulle være på tværs!
Fordi hun tog sagen i egen hånd -
- i stedet for at overlade den til os!
Fordi civil ulydighed er roden...
Fordi hun kæmpede for sin søns liv!
Han var måske stadig i live, -
- mens De spildte kostbar tid på at benægte, at De havde gjort noget galt!
Og til sidst...
...var det dét, der skete, ikke sandt?
På et tidspunkt, mens alt det her stod på...
...blev Walter Collins brutalt myrdet...
...sammen med hele 19 andre drenge...
...på Northcott-gården i Wineville.
Er det korrekt, inspektør?
Ja, det er det.
Jeg har ikke flere spørgsmål.
Så efter en storstilet indsats fik vi fastslået, at drengen -
- som har været årsag til alt det postyr -
- er Arthur Hutchins fra Cedar Rapids, Iowa.
Dette samt anholdelsen af Walter Collins' formodede morder -
- løser to af de største mysterier i Los Angeles' historie.
Jeg håber, pressen skriver lige så meget om det gode, vi gør -
- som de fejl, der sjældent bliver begået.
Her er drengens rigtige mor, mrs. Janet Hutchins.
Arthur!
Jeg håber ikke, at han har været for besværlig.
Nej, slet ikke.
Hvad med et fotografi?
Smukt.
Mrs. Hutchins, -
- mrs. Collins, kvinden, han boede hos giver ham det her.
Det er det tøj, hun lod ham gå med.
Tak.
Er det ikke sødt, Arthur?
Sig tak til den rare politimand.
Jeg vil ikke have det. Giv det til en anden.
Fremmelig lille fyr, ikke?
Det var politiets skyld.
Det var dem, der sagde, jeg var Walter Collins! Det var ikke min idé!
Giv politiet skylden for dine egne fejl.
Det er vi så vant til.
Hav det godt, Arthur! God rejse.
Det var alt for i dag.
Det var den 10. marts. Jeg kom hjem fra arbejde -
- og min niårige søn, Walter, var væk.
Inspektør Jones skønnede, at hans oplysninger var korrekte.
Walter Collins havde et såkaldt diastema.
Han havde aldrig været i klassen.
Vores gode venner i politiet -
- henviser de folk hvis adfærd -
- er socialt uacceptabel.
Cirka syv centimeter mindre end det sidste mærke fra Walter.
Nogle af disse fotografier viser, hvad Sanford Clark fortalte -
- nemlig at han hjalp med at myrde børnene.
Tak.
Ærede nævninge, -
- se godt og grundigt på disse billeder.
De fastslår uden skyggen af tvivl -
- omstændighederne omkring disse grusomme forbrydelser.
Jeg er herinde, pastor.
Da Walter var her, gik jeg forbi hans værelse, når han sov.
Og selv om jeg hverken kunne se eller høre ham, kunne jeg mærke ham.
Derfor tror jeg ikke, Walter er død.
Jeg kan stadigvæk mærke ham.
Mrs. Collins...
Jeg ved, hvad politiet har sagt.
Men det sted og de ligrester...
...kunne ikke identificeres.
Og måske så drengen forkert, da han valgte Walters billede.
Jeg forstår godt, De ikke vil acceptere det.
Hvilken mor ville det?
Men det er på tide, at De kommer videre -
- og begynder forfra for Dem selv.
Det ville Deres søn ønske.
Måske.
Måske ville han have, at jeg blev ved med at lede.
Måske venter han på mig et sted.
Jeg tror, han venter.
Han venter der, -
- hvor vi alle skal hen en skønne dag og genforenes med vore elskede.
Og den dag vil han vide i marv og ben -
- hjerte og sjæl, at De gjorde alt, hvad De kunne.
Alt.
Vi må af sted.
Lige et øjeblik.
Ro i salen.
Dette udvalg har hørt alle vidneudsagn -
- og i lyset af sagens kendsgerninger -
- anbefaler vi, at inspektør Jones suspenderes permanent.
Ro i salen!
Hr. Ordfører, er nævningene nået frem til en afgørelse?
Ja, høje ret.
Tiltalte bedes rejse sig.
Desuden at der tages skridt til en ændring -
- af de gældende love og procedurer, under hvilke en borger i denne by -
- kan indlægges på amtets sindssygehospitaler.
Vær venlig at læse dommen højt.
Vi, nævningene, finder tiltalte, Gordon Stewart Northcott -
- skyldig i samtlige tiltaler for overlagt mord.
Og endelig kan folkets tillid til politiet kun genoprettes...
...ved at afsætte politichefen, hvilket dette udvalg anbefaler.
Hermed afsluttes retsmødet.
Ønsker tiltalte at udtale sig, før dommen afsiges?
Jeg vil sige helt tydeligt, at jeg på intet tidspunkt har fået en ærlig chance af Dem...
...eller den her ret.
Den eneste, der en skid værd, er hende.
For hun er den eneste, der ikke har rakket mig ned til pressen.
Kun hun forstår, hvordan det er at blive hængt ud af politiet.
Så er det godt!
Og blive smidt i et hul... Rådne op og blive glemt...
Ikke?
Jeg myrdede ikke Deres dreng.
Jeg ville aldrig gøre Walter fortræd.
Få så Deres klient til at beherske sig!
Han er en engel.
Slip mig!
Rolig!
Gordon Stewart Northcott...
...retten dømmer Dem til at blive indsat i San Quentin-fængslet -
- hvor De skal sidde i isolation i to år -
- til den 2. oktober 1930.
Den dag skal De hænges, til De er død.
Må Gud være Dem nådig.
Den 30. september 1930
Må jeg holde ti minutters pause? - Naturligvis.
Hør her...
En dag skulle du overveje rent faktisk at holde pause.
Det ville være sundt for dig.
Nu må vi se.
Det er Christine Collins.
Jeg ringede i går.
Jeg spekulerede på, om De har kigget i papirerne -
- og set, om der er nogen, der passer på min søn, Walter Collins.
Javel ja.
Hvis det er i orden, ringer jeg tilbage om en måned.
Mange tak.
Mrs. Collins... - Jeg var lige...
Ja, det ved jeg godt.
Det var faktisk derfor, jeg kom.
Det er angående Walter. Vi har fået...
Vi har modtaget et højst besynderligt telegram.
Fra hvem?
Gordon Northcott. Han vil se Dem.
- Hvorfor?
Han ved, at De stadig leder efter Deres søn, og før han dør...
Han siger, det var løgn, at han ikke myrdede Walter.
Christine, han er omsider parat til at indrømme, at han gjorde det.
Han siger, at hvis du kommer og besøger ham -
- vil han fortælle dig sandheden, så du kan komme videre med livet -
- og få fred i sjælen.
Som du ved, bliver han henrettet i overmorgen i San Quentin -
- så tiden er knap.
Det tog mig det meste af morgenen at få det arrangeret.
Du er den første kvinde i 30 år, -
- der får lov til at besøge en seriemorder -
- aftenen før han skal henrettes.
Klarer De Dem?
Ja. - Vi er lige ved døren.
20 minutter.
De har vel ikke en cigaret?
Mr. Northcott, De har bedt mig om at komme.
De har sagt, at De vil fortælle sandheden om min søn.
Ja.
De har ret. Det har jeg sagt.
Men ser De...
Sagen er den, at jeg ikke troede, De kom.
Og nu...
Og nu hvad?
Jeg havde ikke regnet med, at De...
Jeg vil ikke se Dem.
Vil De ikke se mig? - Nej. Jeg kan ikke gøre det.
Jeg vil ikke tale med Dem.
Ikke med tanke på det, de gør mod mig i morgen.
Et er at sende et telegram. Det er pærelet.
Men når det foregår her, lige nu, i egen person...
Jeg kan ikke fortælle det, De vil høre.
Hvorfor ikke?
Fordi jeg ikke vil i Helvede med en løgn på læberne.
Jeg har gjort bod -
- og bedt Gud om at tilgive mig, og det har han vistnok gjort.
Og jeg har opført mig pænt siden.
Men hvis jeg lyver nu... Hvis jeg begår synder -
- er tiden løbet fra mig, og så bliver jeg ikke tilgivet igen.
Og en ting er sikker: Jeg vil ikke i Helvede.
Jeg vil ikke...
Mr. Northcott, De har bedt mig om at komme.
Mr. Northcott, se på mig.
Har De slået min søn ihjel?
Jeg ved ikke, hvad De mener.
Jo, De gør.
Har De slået min søn ihjel?
Jeg har sagt det. Jeg vil ikke tale med Dem lige nu.
Har De slået min søn ihjel?
Det ved jeg ikke.
Kan De ikke huske det?
Har De slået min søn ihjel?
Svar mig så!
Jeg kender ikke deres navne. - Har De slået min søn ihjel?
De må hellere slippe mig. - Hvorfor?
Har De slået min søn ihjel? Det ved jeg ikke.
Har De slået min søn ihjel?
De kender hans navn!
De kaldte ham en engel! De kender hans navn!
Har De slået min søn ihjel?
De råber på deres forældre...
- Har De slået min søn ihjel?
Svar mig!
Hvad vil De gøre? Slå mig?
Jeg håber, De kommer i Helvede.
Jeg håber, De kommer i Helvede!
Har De slået min søn ihjel? - Vagt!
Har De slået min søn ihjel?
Jeg håber, De kommer i Helvede!
Undskyld.
Har De slået min søn ihjel?
Gordon Stewart Northcott, -
- De er dømt for mord -
- hvilket straffes med hængning.
Der er ikke givet udsættelse eller henstand -
- så henrettelsen gennemføres som foreskrevet af loven i Californien.
Har De noget at sige?
Nej.
Ingenting.
Jeg har holdt min sti ren, efter at jeg tilstod, pastor, præcis som jeg sagde.
Gør det ondt?
Ikke så hurtigt.
Jeg vil ikke gå så hurtigt!
I må ikke tvinge mig!
Nej, jeg vil ikke!
13 trin!
Men jeg rørte ikke ved dem alle sammen, dit svin!
Jeg rørte ikke ved dem alle sammen!
Skån mig!
Bed en bøn! Vil I ikke nok?
Gud!
Vil I ikke nok? Er der ikke en, -
- der vil bede en bøn for mig?
Nej!
Den 27. februar 1935
Vi holder selskab hos mig og ser Oscarfesten.
Vil du med? - Nej, jeg har alt for travlt.
Kom nu.
I har talt telefonlinjerne ned.
Nogen skal ordne dem.
Mor jer godt. Jeg har radioen.
Er du sikker? - Ja. Hav en god aften.
Hør nu her. Jeg har altså...
Dav, Ben.
Jeg skal spise middag med nogle venner på Musso and Frank's.
Man kan høre prisoverrækkelsen i radioen på restauranten.
Det burde blive en stor aften.
Jeg vil smaddergerne have dig med.
Jeg har bare så meget, jeg skal nå.
Tak for i dag.
Ben?
Jeg har satset to dollars på, at Det hændte en nat vinder.
Jeg er vist den eneste, der tror, at den kan slå Cleopatra.
Hvis den vinder, skal vi så spise middag i morgen?
Det er en aftale, Christine. Vi ses.
Hvis din film vinder, ringer jeg.
Jeg er her.
...Den tynde mand, Cleopatra...
Overvurderet.
Og Det hændte en nat.
Clark Gable, Claudette Colbert.
Det er indlysende.
Må jeg bede om kuverten?
Og vinderen er: Det hændte en nat.
Jeg vidste det!
Jeg giver middagen.
Er det Christine Collins?
Ja, det er det.
Det er mrs. Clay. Kan De huske mig?
Mrs. Clay... Ja, naturligvis.
Jeg måtte bare ringe til Dem.
Hvad er der sket? - Politiet har lige ringet.
De har fundet en dreng, Christine.
Hvor? - Lincoln Heights-stationen.
Vi tager derhen nu. - Jeg er på vej.
Herhenne.
Jeg ville ind til ham med det samme,
men de ville tale med ham først.
Er de sikre? - Ja.
Men først og fremmest er jeg sikker.
Det er min dreng. Det er David.
Han er i live, Christine.
De fandt ham i Hesperia.
Du var på vej hjem fra skole, -
- og de bad dig hjælpe med at finde en hund.
Hvad skete der, da du satte dig ind?
De kørte mig rundt i lang tid -
- og så endte vi på en gård.
Kom så, Davy!
Slip mig!
Du skal ikke stritte imod!
Var der andre drenge?
Ja. Fem, tror jeg nok.
Men det er længe siden.
Hej, drenge. Det er Davy.
I skal nok tage godt imod... - Giv os noget mad!
Hold så kæft!
Talte du med dem?
Kan du huske nogen navne?
Ja.
To af dem var brødre.
De hed vist Winslow til efternavn.
Den ældste hed Jeffrey.
Og så Walter.
Walter?
Ja. - Kan du huske Walters efternavn?
Collins.
Walter Collins.
Sig mig en ting. Når du ikke kan huske alle navnene,
hvorfor kan du så hele hans navn?
På grund af det, der skete.
Walter og Jeffrey talte sammen.
De blev ved med at lede -
- og så fandt de et sted, hvor hønsenettet var ødelagt.
Pas på!
De ville prøve at stikke af.
Når vi kommer ud, løber vi hver vores vej.
De kan ikke fange os alle sammen.
Det larmede utrolig meget.
Vær stille!
Og hvis hullet var for lille, ville vi sidde fast.
Vent. Hjælp! Skynd jer!
Min fod sidder fast! Hjælp! Hjælp mig!
Han kommer!
Min fod!
Han kommer.
Løb!
I kan fandeme tro nej! Kom så her!
Vent!
Nej!
Stop!
Se, om de andre er der!
Stop! For fanden!
Nu kommer jeg og tager jer!
For fanden da!
Drenge, jeg finder jer, uanset hvor I er!
De er ikke derinde! - Ind i bilen!
Jeg finder jer! For helvede!
Kom så! Ind i bilen!
Det var sidste gang, jeg så dem.
Ved du så ikke, om nogen af de andre to blev fanget?
Nej.
Jeg ved bare, at hvis Walter ikke var kommet tilbage -
- var jeg aldrig sluppet væk derfra.
Godt.
Hvad skete der så?
Jeg holdt mig fra vejene, -
- indtil jeg så et tog holde ved en overskæring... Og så hoppede jeg om bord.
Hvorfor søgte du ikke hjælp?
Jeg var bange.
Jeg troede, de ville komme efter mig eller mine forældre.
Så jeg sagde ikke noget til nogen.
Jeg var alene, til jeg fik et måltid mad af en dame... miss Lansing.
Jeg sagde, at jeg var forældreløs og alene.
Hun sagde, jeg bare kunne blive.
Og det gjorde jeg.
Hver nat vågnede jeg og troede, at de var lige uden for vinduet.
Så hørte jeg politiet fortælle om gården i radioen.
Og så kunne jeg slet ikke vende hjem.
Hvorfor ikke?
Jeg havde jo ikke fortalt nogen, hvad der var sket.
Jeg var bange for at få skylden for, at drengene var døde.
Så jeg holdt mig væk.
Hvorfor har du så valgt at træde frem efter al den tid?
Hvorfor melder du dig nu?
Jeg savner virkelig min mor.
Jeg savner virkelig min far.
Jeg vil bare hjem.
Min dreng!
Jeg elsker dig over alt på Jorden!
Jeg elsker dig, mor. - I lige måde.
Skal vi tage hjem?
Jeg kan stadig ikke begribe det.
Fem år er gået, sagen er lukket, alle tror, han er død, og her er han.
Og det er takket være Walter.
Deres søn var meget tapper.
De bør være meget stolt af ham.
Det er jeg også.
Tror De stadig, han er derude?
Hvorfor ikke?
Tre drenge prøvede at flygte den nat.
Hvis den ene slap væk, -
- gjorde de andre måske også.
Måske er Walter derude og frygter det samme som ham.
Han er bange for at komme hjem... bange for at komme i knibe.
Men uanset hvad giver det mig noget, jeg ikke har haft før i aften.
Hvad er det?
Håb.
Efter retsmødet blev inspektør Jones suspenderet -
- politichefen blev degraderet, og borgmesteren undlod at stille op.
Pastor Briegleb blev ved med at afsløre embedsmisbrug og korruption.
For at ryste skandalen af sig -
- ændrede Wineville navn til Mira Loma.
Christine Collins holdt aldrig op med at lede efter sin søn.